Aveți noroc, să știți...
Rareori permit accesul cuiva în apartamentul meu.
Știu, știu..
E o locuință umilă.
Nu prea e un loc pentru orgii sexuale.
Înțelegeți?
Dar mie îmi convine.
Cinstit vorbind, rareori îmi petrec noaptea în propriul pat.
Iată care e teoria mea:
Pentru majoritatea femeilor, dacă tipul câștigă bine
și e de treabă, înfățișarea nu contează.
De cealaltă parte însă,
chiar dacă prietenul tău cunoscut pe Internet,
ținându-te pe după umeri, va nega asta...
Și o va nega... Dar pentru noi băieții, nu contează decât F.T.C.
Față... Țâțe... Cur...
Sunt doar sincer.
S-a spus că hainele vorbesc o limbă internațională.
Și trebuie să recunosc, sunt ca o târfă a modei.
Din păcate, azi am treabă și trebuie să fiu mai ponderat,
dar e în regulă... Gucci... De astă vară.
E de bun gust. Și o pot condimenta ușor cu...
Ce-i? Nu, nu, știu eu la ce vă gândiți..
Dacă debordezi de masculinitate, ca în cazul unora din noi,
n-ai motive să te temi de roz. Ravisant!
În materie de colonie, majoritatea fac excese.
Americanii parcă sunt stropiți din avion.
Regula mea, nimic deasupra gâtului,
dar prefer s-o pulverizez un pic pe "doamna"...
Nu știi niciodată ce-ți rezervă ziua.
Era să uit.
Noul cuvânt al zilei...
"Ostentație..." Încercarea de a atrage atenția asupra ta."
Cine? Eu?
La naiba, ce nepoliticos... Nu m-am prezentat.
- Sunt... - Alfie?
Așa e, Alfie.
Tu erai micul spiriduș care mi-a lăsat bomboanele la ușă?
Nu, probabil aveți un admirator secret, d-nă Schnitman.
Ești tare drăguț, Alfie, dar eu trebuia să țin cură de slăbire.
Cură de slăbire?
Dumneata?
Nu vreau să par obraznic, Lu,
dar trebuia să știi că o femeie plinuță ca dumneata
e fantezia secretă a fiecărui bărbat. - Încetează.
E un butoi cu untură, dar faptul e deja consumat,
așa că de ce să nu se simtă bine, nu?
- Lu? - Da, îngerașule?
Lucrez azi până târziu,
și apartamentul meu e cu fundul în sus, așa că să nu te superi
- dacă pun aspiratorul pe la 2 noaptea. - Fii fără grijă.
- O să-ți fac eu curățenie. - Nu-i nevoie să faci asta.
Prostii, îmi place să-ți fac diverse lucruri, Alfie.
Sunt binecuvântat că exiști în viața mea...
Mulțumesc.
Cheile sunt la locul obișnuit.
Acasă, auzeai mereu despre tipi
care emigrează în SUA și se întorc cu saci de bani.
Nu cu mult timp în urmă, mi-am luat și eu sacul și-am pornit-o spre Vest.
Trebuie să recunosc că a mai existat un motiv.
Mi s-a spus mereu că cele mai frumoase femei din lume...
... locuiesc în Manhattan.
Iar când trebuie să prinzi păsărelele, contează un lucru:
Locația, locația, locația...
Ador orașul ăsta... Bună, fetelor!
Priviți în jur, fiecare din ele e unică, deosebită,
ca fulgii de nea.
Și cu o asemenea plethora,
ce se traduce prin "abundență", de frumusețe și diversitate,
cum să se mulțumească omul doar cu una singură?
Sunt mai degrabă adeptul filozofiei europene asupra vieții.
Prioritățile mele înclină spre vin, femei...
De fapt, cam atât.
Vin și femei.
Cu toate acestea, femei și femei e cu mult mai tentant.
Deci...
... ca să trăiesc viața din plin,
nu cer decât atât cât să trăiesc decent.
Nu doresc să ajung cel mai bogat om din cimitir.
Asta ar putea fi poziția mea favorită.
Știu că a fost a președintelui Kennedy...
A fost un mare conducător.
Desigur, JFK se folosea de scuza cu durerea de spate,
dar, după mine, el știa că-ți oferă plăcerea maximă
cu minim de efort.
Nu știu ce am cu bancheta din spate a limuzinei...
Îmbrățișare obligatorie...
O mie unu,
o mie doi...
Hei, eu trebuie s-o șterg. Am o întâlnire la 10.
Atunci, grăbește-te, să n-o faci să aștepte.
E o tipă tare, nu?
Mi-a spus că soțul ei nu i-a mai tras-o de 6 luni.
6 luni... Slavă Domnului că mai există gentlemani ca mine
care să-i facă treaba.
Uitați-vă la ea. Picioare de iapă de curse.
Un fund perfect... Eu îi dau nota mea maximă:
A - minus.
Unde i-am spus soțului tău că mergem în seara asta?
- La film. - Te rog, nu...
Nu te mai juca la el. O să-mi strici setările.
- Iartă-mă. - Ce film?
Habar n-am. Ce contează?
Cu cât îi dai mai multe detalii, cu atât va fi mai nepăsător.
Nu contează ce i-aș spune.
Phil nu s-ar gândi niciodată că un alt bărbat
- s-ar uita de două ori la mine. - Dora, dragă,
cauți să-ți fac complimente?
Nu.
Trebuia să știi că eu le ofer când te aștepți mai puțin.
Ia o bomboană de mentă, pentru ca Phil să nu-l simtă pe Alfie.
Puțin îmi pasă dacă o face.
Un singur lucru nu mi-a plăcut la căsnicie și anume femeile măritate.
Dorie încă n-a aflat,
dar n-o s-o mai vedeți în curând.
Am sentimentul ăla de prea multă familiaritate.
În curând, o să-mi ceară mai mult decât vreau eu să-i ofer.
N-ar fi mai bine să merg în seara asta la tine acasă
în loc să merg la Phil?
Mda...
Cu siguranță e timpul pentru o scenă a dispariției.
Marțea viitoare, la aceeași oră, în același loc?
Îmi pare rău, e Săptămâna Modei, am program dublu.
- Te sun imediat ce mă eliberez. - Bine.
Până atunci, ți-am lăsat un mic suvenir să mă ții minte.
Dorie?
Posteriorul tău arată ravisant din această poziție.
Vezi?
Un compliment, când te aștepți mai puțin.
Ce pot să spun? Veselă ca un cățeluș cu două cozi.
Și cred că i-am făcut și amicului Phil un favor.
Desigur, el va afla asta ultimul.
Niciodată să nu aștepți mulțumiri în viață.
Înțelegeți? Prin urmare, e marți...
... ora 10:03 p.m.
Să mă duc acasă într-un apartament friguros, un frigider gol,
sau să tai orașul pentru o baie caldă, un trup fierbinte și mic dejun în pat?
Decizii, decizii...
Mda, cred că o să-i fac o vizită
celei care mi-e un fel de prietenă...
Drăgălașa mea Julie.
Stai să ghicesc, ai avut drum cu mașina pe-aici.
Da, clienta m-a pus s-o plimb ore întregi peste tot.
Și asta e amuzant? Pentru că e foarte...
Nu e.
Hei!
Nu glumesc, Alfie!
Nu glumesc, te urăsc uneori.
Ai un fel tare ostentativ de a o arăta.
Cu siguranță.
Nu, dragă, putem pune pauză? Trebuie să-mi revin puțin.
Am păstrat o jumătate de sticlă de Stoli în limuzină.
Tu cum îl vrei, cu gheață?
Ca de obicei, Alfie, foarte sec.
Sunt cam obosit acum. Mă revanșez față de tine dimineață.
Pe cuvântul meu.
În seara asta, vreau doar o îmbucătură, o baie fierbinte,
și un somn adânc.
Să știi că aici nu-i hotel, Alfie.
Ce-ai zis?
Unde-ai umblat în seara asta? Serios?
Ar trebui să-ți deschizi un restaurant. Asta e tare delicioasă.
Mulțumesc, Alfie. E doar niște chili.
Hei...
Un pic de contact vizual, te rog.
E ceva între noi,
sau ești pus doar pe prăduială?
Hei.
Uitați ce vrea să spună:
Vrea să mă oblige. În traducere, să mă "domesticească"..
Și nu e folositor să depinzi de nimeni în această viață.
Dacă-ți schimbi firea, ești un om mort.
Chili, te rog.
Nu mă înțelegeți greșit. E adorabilă.
Drăguță? Cu siguranță, dar asta e suficient?
V-am spus cum suntem noi bărbații, vrem să ne taie răsuflarea.
Iar problema e că Julie nu are îndeajuns
din lucrurile superficiale care contează.
- Nu te merit. - Probabil că așa e.
Păcat că te iubesc.
Mersi, iubito.
- Alfie, Alfie... - Ce-i?
Mi-ai spus "Mersi, iubito"...
Mi-ai spus "Mersi, iubito"..
- Calmează-te. - Nu-mi spune să mă calmez!
- Știu eu ce simți! - O clipă.
- O să-l trezești pe... - Max.
Salut, omulețule. Te-am trezit?
Da.
Flăcăi, învățați din greșeala mea.
Nu vă încurcați cu o mămică singură.
Pentru că vin și cu aceste accesorii,
iar unele din acestea pot fi...
... din păcate, irezistibile.
Asemenea priveliști ne amintesc că avem cu toții un termen de expirare.
Iar la femei, acest termen e mai scurt ca la bărbați, nu?
Cred că la asta se referea Julie ieri.
Limuzine elegante și șofer.
Aici îmi câștig eu cinstit existența.
Standardele eleganței au suferit o lovitură, nu credeți?
Știu, dar e o simplă treaptă pentru mine.
Oprit pe una din aceste trepte,
se află amicul și viitorul meu partener, Marlon.
Neagră, ca pielea Lonettei...
... pe care n-am s-o mai ating niciodată.
Mă tem că nu l-ați găsit în cea mai bună formă.
Marlon are o problemă.
Numele ei e Lonette.
Și de curând, i-a dat papucii...
Cum a fost de data asta?
La ora 3 dimineața, implorând, la ușa ei.
- Nivelul de îmbibație alcoolică? - Vomitam.
Așa, stai să mă lămuresc. Erai la ușa ei,
la ora 3 dimineața, implorând și vomitând?
Cum și n-a fost încântată de asta?
Alfie, de ce nu mai e Stoli în mașina 2?
Habar n-am.
Cu ăsta trebuie să am ochi de șoim.
Numele amicului ăsta e Wing.
E șeful meu și patronul acestei tragice afaceri.
- Lustruiește bine mașina. - E patron, până ce eu și Marlon
obținem un împrumut și i-o cumpărăm chiar de sub...
Alo, tu scăpat un găinaț.
Wing.
E nebun de legat.
Uitați-vă cum vorbește cu femeia.
I-a oferit cei mai frumoși ani, i-a gătit mâncarea,
l-a ajutat la afacere și bănuiesc că abia aștepta
să rupă chimonoul de pe ea. Și-acum, uitați-vă la el.
Și mai voiați să respect instituția căsătoriei?
E o sumă frumoasă. Luăm împrumutul,
încasăm fondul tău de pensii, eu vând motoreta...
O să-l luăm prin surprindere pe Wing cu o ofertă ca asta.
Puteam să prezic asta. Marlon and Lonette au ajuns
la pragul critic de la 18 luni "Încotro ne îndreptăm, ce facem,
ce se întâmplă aici?" care își arată urâtul său chip
în orice relație. Lonette dorea o verigheta, un cămin, un copil.
Marlon mai dorea alte 18 luni
să vadă dacă nu cumva apare și altceva mai bun.
Am dat-o în bară în mod reprobabil.
Văd că faci progrese cu calendarul ăla.
Până să-și dea seama că a greșit și c-o vrea înapoi...
-... era prea târziu. - Bună, străine...
Bună.
Carol.
- Bună, Carol. - Bună.
Arăți minunat.
Carol, mă bucur să te revăd. Ai grijă de tine.
Ce-a fost asta?
Să zicem că spectacolul s-a închis după prima reprezentație.
- Mai trebuie să întreb de ce? - Nu, te rog...
E mai mult decât o indiscreție să-ți spun de ce.
Are păr pe brațe, lung, gros...
Ce tot vorbești, tu n-ai păr pe brațe?
- Arăți foarte bine în seara asta. - Mulțumesc.
Amice, ușa de metal s-a închis cu bufnet...
Clasic, nu-i așa?
Acum, că nu o mai poate avea, crede că nu poate trăi fără ea.
Unii oameni sunt amuzanți.
Declarația lui Marlon m-a făcut să mă gândesc la propria mea situație.
Poate că era timpul să mai ațâțăm puțin focul în cămin.
Are cineva chef de un Alfie?
Nu e momentul potrivit, Alfie, am multe pe cap.
Nu-mi place când se întâmplă asta.
Deschide, iubito. Arăți tare bine.
- În seara asta nu, Alfred. - Care-i problema, spune-mi?
Nimic, doar că eu...
văd roșu în fața ochilor.
Sărmanul om, moare...
Nu l-ai torturat destul?
Alfie, trebuia să se gândească la asta
înainte să-și facă de cap cu fosta lui prietenă.
Târfa aia cu țâțe de 5 dolari.
Alea sunt false?
Sunt distrus. Arătau de parcă...
Alfie, parcă tu trebuia să mă consolezi pe mine...
Asta fac. Ascultă, s-a întors la tine, nu?
Implorând, în genunchi, vomitând...
Nu-mi pasă.
Îmi pare rău, dar nu iert și cu siguranță nu uit.
- Pot să plec acum? - Da, Felix.
Și stinge luminile când pleci, te rog.
Mai bine plec.
Plouă cu găleata afară.
Da...
Și sunt cu geaca de piele.
Spui chiar adevărul, grozav...
Am una... N-am înotat niciodată în Pacific.
- Nici eu. - La naiba. Bine...
N-am văzut niciodată un fim cu James Bond.
Glumești. Nici măcar unul cu Sean Connery?
Serios?
Nu știu dacă e ceva deosebit sau ceva tragic.
Cinci bile, e rândul meu.
- Niciodată nu mi-am făcut patul. - E o minciună.
Nu, repet, niciodată nu mi-am făcut patul.
Ce fel de mamă ai avut?
Bună întrebare.
Ia să vedem...
- Am ceva pentru tine. - Bine.
Niciodată n-am făcut sex...
Niciodată n-am făcut sex cu două persoane în aceeași noapte.
6 la 5 pentru tine.
Te-am prins.
Alfie, câte ai avut într-o singură noapte?
Am încetat cu jocul, așa-i?
Mă înșel eu, sa se înfiripează aici un flirt nevinovat?
Lăsându-mă pradă amintirilor,
nicăieri nu vreau să fiu decât cu tine...
Să te iubesc...
Dacă aveam eu talentul ăsta...
Și un cântec
- Termină-ți propoziția... - Dacă aveam eu talentul ăsta,
și arătam ca tine...
Și un cântec
-... i-aș fi dat gata pe toți.. - Da?
Pe o scenă.
Credeți-mă, ce se întâmpla era ultimul lucru care mi-ar fi trecut prin minte
când am venit aici în această seară.
Dar am stat și m-am gândit...
"Știi ceva?
Dacă asta i-ar mai fi atenuat din supărarea ei către Marlon,
le-o datorez amândorura, ca prieten...
Să fac tot ce pot ca să-i ajut."
Am aflat, ulterior,
că e ușor să mă mint chiar și pe mine.
De dimineață, nu puteam să-mi scot acea seară din minte.
Încercam disperat să mă concentrez pe altceva, orice...
Orice, care să mi-o scoată din minte pe focoasa
și cu cel mai tare fund posibil iubită a prietenului meu.
Alfie...
- Alfie! - Să mă prefac că nu-l aud?
Amice.
- Hei! - Prea târziu.
- Amice, mai încet... - Marly, salut..
"Marly"?
Trebuie să vorbim. Nu pleci nicăieri
până nu-mi spui cum a fost aseară.
- Aseară? - Amice, nu te pune cu mine.
Cum a rămas cu Lonette?
Voi nu știți să bateți la ușă?
- Ce n-a mers? - Nimic, n-a fost nimic.
- Am băut câteva păhărele. - Misus mă pune să tac.
Ea crede că lipsa pălăvrăgelii e un dar al Cerurilor.
Fii încrezător, o s-o scoatem la capăt.
Alfie, ce s-a întâmplat?
Dă-o naibii de treabă, omule, eu am...
- M-am cam îmbătat aseară. - Îmbătat...
Ei bine...
Chiar nu-mi mai amintesc.
- Amice, i-ai făcut tu ceva... - Nu.
Ba da. Pentru că a apărut la mine acasă,
la 4 dimineața, zicând că mă vrea înapoi.
Mi-a spus chiar că, dacă mai vreau ceva răgaz,
ea va înțelege perfect.
Ce nebunia dracului...
Unu la zero pentru bărbați. Mulțumită mie, Marlon a câștigat.
Înseamnă că a scăpat și eu la fel.
E un adevărat miracol. E fantastic.
- Haide, ce i-ai zis? - Ascultă...
- Totul e bine. - Haide, ce i-ai spus?
Am cerut-o de nevastă.
O să-mi fii cavaler de onoare, da?
Morala poveștii...
Nici o faptă bună nu rămâne nepedepsită.
Noul cuvânt de azi?
"Elasticitate:
Proprietatea de a te redresa rapid după o dezamăgire sau o pierdere."
Capacitatea de a reveni la loc.
Înțelegeți, nu e vorba s-o înlocuiesc pe Julie.
Vreau doar să revin la o viață simplă.
La femei care să nu însemne nimic pentru mine
Așa că am dezvoltat o prietenie cu o chelneriță pe nume Uta.
Bună, Uta.
Ca un burlac în căutare de pasiuni,
trebuie să trăiesc după câteva reguli simple.
Crezul, sau filozofia lui Alfie Elkins,
e concluzionat cel mai bine de unicul sfat
pe care mi l-a dat tata.
Mi-a spus "Fiule, de câte ori vei întâlni o femeie frumoasă...
ține minte, mereu e pe undeva câte unul care vrea să i-o tragă."
- Cu ce vă servesc? - G & T, te rog.
Explică-mi și mie ce vede toată lumea la europeanul ăla terfelit?
Cred că e ceva nedrept că bărbaților li se acceptă
să experimenteze sexual, iar cu femeile,
chiar dacă vor să încerce ceva... un sărut în trei, de exemplu...
se tem că vor fi judecate. Eu nu le-aș judeca.
Și dacă voi ați vrea să vă sărutați, eu...
Eu aș vedea asta ca pe ceva frumos.
Cu toate că trăiesc fantezia oricărui bărbat,
ceva mi se pare nepotrivit.
Și aruncându-mă în vechiul meu stil de viață,
constat că e atât de ușor cum credeam.
Îmi pare rău.
Continuați voi fără mine.
Dragele mele, eu...
Nu știu ce s-a întâmplat. Nu eram așa.
Da, voi două...
Obișnuiam să cred că nimic nu-i mai rău ca moartea.
Apoi, din senin...
... inimaginabilul.
Chiar nu pricep ce-a văzut toată lumea la tine.
Se tot întâmpla și se tot întâmpla...
Sau mai precis, nu se întâmpla...
Asta nu s-a întâmplat niciodată, Uta. Niciodată, sincer.
Sincer.
Nu asta vorbește orașul...
... mititelule.
D-le Elkins? Miranda Kulp.
Miranda.
Doctorul de penisuri e un "el" cu o puțină "ea" înăuntru.
Înțeleg că vă confruntați cu o mică disfuncție erectilă.
Mă confrunt... cu o mică... Exact cum ați spus.
Fiți fără grijă. Asta e specialitatea mea.
Ați suferit vreun stres emoțional în ultima vreme, d-le Elkins?
Stres emoțional, eu? Nu, niciodată.
Dacă nu puneți la socoteală mica mea discuție cu Julie.
Nu ne mai putem vedea, Alfie.
- De ce, ești supărată? - Nu, nu sunt supărată.
Dar ne dorim lucruri diferite.
Și nu te mai pot lăsa să tot intri și să ieși din viața lui Max.
Ți-ai schimbat coafura, nu-i așa?
Așa e, nu? Ba da.
Ți-ai schimbat părul. Te-ai tuns?
Arată superb.
- Mulțumesc. - Cum așa...?
De ce nu ți l-ai făcut așa și când eram împreună?
Chiar trebuie să plec.
Probabil...
... că le vrei înapoi.
Mulțumesc.
Alfie?
O să fii bine?
Da, nu-ți fă probleme. Eu mereu sunt bine.
Hai să aruncăm o privire la penisul dumitale.
Înțeleg.
Ei bine...
- Se pare că ne-am ridicat de la sol. - Așa se pare.
Minunat.
Ce ușurare.
Dacă el îmi produce asta, n-o să fie o problemă
să o folosesc asupra țintei mele demografice, nu?
Fiziologic pare să fie în regulă,
deci, pe scurt, e aproape sigur că
- totul era legat de stres. - În traducere: legat de Julie.
Cum am spus mereu, dacă nu reușesc într-un mod, vor găsi un alt mod.
Totuși,
- Dar am simțit și ceva dereglat. - Dereglat?
Nimic care să vă îngrijoreze, d-le Elkins.
Mi s-a părut ă simt o umflătură...
... pe penisul dumitale.
Dar cu puțin noroc, nu se va întâmpla nimic.
Cuvintele "umflătură" și "penis" în aceeași propoziție.
Așa ceva nu auzi în fiecare zi.
Prin urmare, tânărul Alfred a primit mai devreme darul de Crăciun.
O biopsie la penis.
Rezultatele îmi vin în trei zile... Mă rog, cinci.
Cinci, cu tot cu weekend. Doamne Dumnezeule...
Cum o să rezist fără să înnebunesc?
O să fiu bine.
Sunt tânăr.
Concentrează-te, Alfie...
Să mergem, copii.
Mai repede, copii. Priviți drept înainte.
Nu vă uitați la acel bărbat, priviți drept...
Intre timp, aș fi mai în siguranță să mă îndrept spre casă.
Alfie, ce-ai pățit? Parcă te-ai fi întâlnit cu moartea.
M-am rănit la fotbal...
D-nă Schnitman... D-nă Liberman.
Arătați minunat. Unde ați plecat?
- La cumpărături, vrei ceva? - Nu, mulțumesc.
Bună.
Putem vorbi un minut?
Doamnelor, ea e prietena mea Lonette.
E drăguță. Bravo ție, te întâlnești cu o afro-americană.
Da.
Fato, mi-a fost dor de tine.
Nu ne luați în seamă. Voi, copii, discutați în continuare.
- Mi-a părut bine. - La revedere, d-nă Liberman.
Să cumpărați până nu mai puteți.
Ce-ai mai făcut?
Sunt însărcinată.
Eu am impresia
că problemele care te îngrijorează nu se materializează niciodată...
Numai cele care te lovesc pe neașteptate
într-o miercuri dimineață, te lasă lat.
M-am oferit să o conduc la medic...
.. dar a vrut să meargă singură.
Amândoi știam că dacă copilul se va naște cu trăsături albe...
însemna sfârșitul relației dintre Lonette și Marlon.
Ca să nu mai pomenim de gazda voastră din această seară.
Dar, stând în frig, m-am pomenit regretând.
Gândindu-mă la, cum ar fi...
"iată încă un copil pe care n-ai să-l cunoști..
Al tău..."
N-a durat prea mult.
Ești înghețată.
Cum te simți?
Golită.
În acea noapte la bar, am crezut că fac un bine.
Nu pare să fi ieșit așa, nu?
Fir-ar să fie...
Dacă totul va ieși cu bine, poate că acest frecuș cu mortalitatea
reprezintă un semn.
Ar trebui să mă gândesc... să fac niște schimbări.
E posibil.
- Săptămâna viitoare. - Scuzați-mă.
V-ați uitat cumva către mine? Ați întors cumva capul?
Dacă știți rezultatul și v-au spus să nu...
- D-le Elkins. - Vă rog...
D-le Elkins, pentru a mia oară, luați loc.
D-le Belson, am avea o consultație liberă marți.
O să scap cu bine.
- Simt asta. - La revedere.
Mai durează un minut. Sau zece.
- În regulă, nu vă grăbiți. - N-am de ales.
Înainte făceam pipi. Acum doar țârâie.
- Eu sunt Joe. Cum te cheamă? - Alfie.
Ce mai faci, Alfie?
- Pe-aici... Dumneata? - Nasol.
Da și eu la fel.
- Îmi place cravata. - Mulțumesc, le colecționez.
Când îmbătrânești, înveți să ai răbdare.
Da.
Înainte nu așteptam deloc, îi dădeam înainte.
- Cunosc sentimentul. - Da.
Nevastă-mea mereu mă presa să mergem în vacanță. Hawaii, Reno.
Iar eu spuneam mereu, "La anul, Evie, la anul.
Acum am prea multe pe cap."
Mereu am crezut că mai am destul timp.
Iar într-o seară de duminică, scotea friptura din cuptor.
A strigat, "E gata supa," și s-a prăvălit pe podea.
Pur și simplu.
Murise de-a binelea.
Îmi pare rău.
Am încercat să recuperez.
M-am dus singur într-o croazieră de 8 zile în Waikiki
de care ea îmi vorbea mereu.
Nu mi-o puteam scoate pe Evie din minte.
Două lucruri am învățat în viață, puștiule:
Găsește-ți persoana iubită,
și trăiește-ți fiecare zi ca și cum ar fi ultima.
E liber acum, Alfie.
Dă-i drumul.
Ți-e bine, băiete?
Da, așa cred.
Dacă te plictisești vreodată, sau ai chef de vorbă...
... dă-mi "o sârmă"...
- N-ai să suni niciodată. - Poate că sun.
Poate mergem într-un bar, agățăm niște gagici.
Cum să nu...
Mersi, Joe.
Hei.
Îmi pare rău de Evie.
Noi...
... n-am fost chiar topiți unul după altul...
... dar eram foarte apropiați.
- Dacă mă înțelegi. - Cred că da.
În ultima vreme m-am tot gândit la Dumnezeu și la moarte.
Dacă e adevărat tot ce m-au învățat la orele de religie,
acum sunt cam vinovat.
Dar n-am să petrec prea curând alături de Lucifer,
pentru că testul meu a ieșit negativ.
O să trăiesc! O să trăiesc!
Mi-am stricat pantofii Prada și nu-mi pasă.
Să credeți că mi-am uitat jurământul de a-mi schimba viața,
pentru că n-am uitat.
Suc de morcovi cu mlădițe de grâu.
Da.
Sănătatea e acum prioritatea principală.
Planul de afaceri trece în față.
Dacă spui tu...
Nu vreau să mai vorbesc. Sigur, ce altceva?
Da, bine.
Dacă trebuie, atunci trebuie...
Alte planuri, un nou început.
- Șofer, cum te cheamă? - Alfie, domnule.
Așteaptă aici, Alfie.
Știți cumva cam cât o să dureze?
- Te grăbești undeva? - Nu, voiam să dau o fugă
- să beau un ceai. - Ce-ar fi să rămâi pe loc?
Da ori ba?
Clar un "da", părerea mea.
Te lasă mască. Nu sunteți de părere?
Nu te rugasem să aștepți la mașină?
M-am gândit s-o ajut pe doamna la bagaje.
Da, sigur?
Așa cred.
Cu doar o mică...
- Se poate? - Da.
Ajustare.
De la luptele cu tauri, într-o altă viață... Nu întreba.
50 de ani, dar e în formă.
Nu se spune că la 50 e ca la 40?
Și nu e ea o dovadă vie?
Adică, priviți-o. E minunat conservată.
Și clivajul e minunat.
- E mai bine? - Mult mai bine.
Ați făcut bine alegând Chanel. O pereche de stilete roz,
și sunteți gata.
- Văd că oferiți servicii complete. - Încercăm.
- E puțin cam ofticat, nu? - Îi face bine.
- Soțul e mai în vârstă ca dumneata? - Nu e soțul meu.
Poartă o verighetă.
N-am spus că n-ar fi însurat cu altcineva.
- Iei tu bagajul din spate? - S-a făcut.
Mersi.
dacă vreți să apelați la serviciile mele pe viitor...
Crăciun Fericit, domnu' și doamnă.
Prieteni, asta este o femeie adevărată.
Deșteaptă și sexy...
Ați observat micul flirt dintre noi, nu?
Mă gândesc,
dacă o femeie de asemenea calibru
își ia notițe de la un tip ca mine,
atunci, poate că...
Poate că mă vând cam ieftin.
Într-o secundă,
mi-am pus dorința mea pentru Noul An...
Să țintesc mai sus.
Catastrofic, blestemat.
Dezolant. Cataclismic.
I-am luat și lui un calendar din ăla de Crăciun.
Mare greșeală.
Perioada sărbătorilor, cea mai aglomerată din an.
Încerc să am o afacere.
- Care-i problema, d-le Wing? - Fratele tău de suflet.
A demisionat.
În scrisoarea lăsată de Marlon, mă numea cel mai bun prieten...
... dar își cerea scuze că mă lasă baltă cu afacerea noastră.
Zicea că acum nu mai vrea decât s-o facă fericită pe Lonette.
Că s-au hotărât, după o clipă de gândire
să se mute înspre nord,
și că mă invită să trec oricând pe la ei.
Lonette l-a convins cumva pe Marlon
că era prea greu să ne luăm personal rămas bun.
Și pentru ca lucrurile să fie și mai rele,
totul s-a produs în a doua noapte de singurătate a anului:
Ajunul Crăciunului.
O seară care trezește acele sentimente festive
de lipsei de speranță, de angoasă, de disperare.
Nu e perioada potrivită să stai singur.
De asta sunt de părere ca cuplurile să nu se despartă niciodată
între Ziua Recunoștinței și 2 ianuarie.
Mereu să aveți o relație ca să scăpați de această perioadă..
Al doilea avantaj fiind cadourile.
Personal, eu am considerat mereu că toată lumea
are un Crăciun mai fericit decât al meu.
Nu că aș fi sărbătorit vreodată un Crăciun.
Dar aste o altă poveste, de-a lui Dickens.
Taxi.
Scuză-mă.
Îmi pare rău, amice, dar n-am voie să duc mai mult de...
Slavă Domnului...
Un miracol al Crăciunului.
Bine, haideți.
Mulțumesc că ne-ați salvat. Îmi înghețase popoul.
E cam aglomerat acolo în spate.
- De ce nu... - Bună idee.
De ce nu?
Aveți grijă cu șampania.
S-au urcat toți.
- Nu prea ies des în oraș. - Aveți grijă cu aia, băieți.
Moș Crăciun n-o să vă mai aducă nimic.
Ești englez.
Îmi plac englezii.
- Cum te cheamă? - Alfie.
Vrei să abuzezi de puțină substanță, Alfie?
Nu, mulțumesc, încerc să mă las.
Bine, doar un fum.
Crăciun fericit
Yankeii au o zicală, "Fă ce face toată lumea"
Da, am încasat o doză din tristețea sărbătorilor.
Dar când o fată de calibrul ăsta te invită la un chef,
e timpul să te lași dus de val.
Poate e de vină ora târzie.
Poate e de vină condimentatul lichior de ouă.
Poate e de vină dorința mutuală disperată
să ne urăm un Crăciun fericit.
Indiferent de motiv, agățatul n-a fost nicicând mai ușor,
și m-am trezit vorbind într-un fel care nu mă caracterizează:
Apartamentul meu de lux e în renovare.
Dar cred că am putea...
... să mergem acolo unde stau cu chirie, dacă vrei.
Să petrecem sărbătorile.
Sună ca o invitație.
S-a dovedit că, până la urmă, după atâția ani,
micuțul Alfred și-a primit darul său de Crăciun.
Cele 12 zile ale Sărbătorilor au zburat
într-un ritm suprarealist.
Da, a fost o adevărată aventură.
Darul a fost irezistibil.
O tipă trăznet din noua generație de amatoare de sex.
Cine ar fi rezistat după felul cum capta privirile tuturor?
În plus, aveam multe în comun.
- Era dulce, amuzantă, originală, captivantă,
plină de surprize.
Și am uitat să pomenesc, știe să facă patul foarte bine.
Am început să mă întreb,
asta să fie aleasa...
... care să-mi atragă atenția într-un final?
La mulți ani!
În orice relație care e pe ducă,
vine acel moment pe care
eu îl numesc "momentul atenție.."
Când un anume lucru se întâmplă,
și ești martor că reprezintă începutul sfârșitului.
Și brusc te oprești și te întrebi:
"Atenție, iceberg în față."
La Nikki, acesta a fost primul...
... din momentele "atenționării".
A început cu certuri prostești.
urmate de aleatorii accese de melancolie.
Majore momente de vârf și frenetice prăbușiri.
Fata asta nu știe când să se oprească.
Și a afișat constant un comportament plin de neliniște.
Mulțumesc, nu. Nu, nu am asigurare.
Dar când încep să simt că n-are rost să mai continuu,
îmi amintesc că avem un important lucru în comun.
Insista să fumăm înainte,
după,
și în timp ce...
Când te întorci acasă, dragă?
Ați auzit asta?
"Când te întorci acasă, dragă?"
E periculos de apropiat de felul cum vorbesc nevestele.
Pentru că pregătesc ceva special pentru din-din.
Din-din?
Te sun mai târziu.
Nu crezi că acea culoare e cam intensă?
- Cred că tu ești cam intens. - Ai grijă,
ai vopsea pe mâini.
Și te-ai îmbrăcat cu cămașa mea favorită la vopsit, Nik.
Iartă-mă, iubitule.
Trebuie să plec.
Trebuie să plec...
Îți promit c-o să merite să mai rămâi.
Sunt convins, dar am întâlnirea aceea.
- Nu-i așa? - Da.
Sunteți în pericol când o asemenea priveliște nu vă țintuiește locului.
Când eram băiețel, la școala St. Alban,
ne-au dus într-o excursie de culturalizare
să admirăm arta, la...
La unul din faimoasele muzee londoneze.
Oricum, când eram acolo,
am dat de o statuie de marmură a unei zeițe grecești.
Afrodita, cam așa ceva.
Tare frumoasă mai era.
O femeie cu forme perfecte.
Trăsături cizelate.
Rafinate.
Am rămas mut în fața ei.
Apoi ne-a chemat profesorul și când am trecut pe lângă ea,
am văzut pe acea zeiță de marmură,
toate acele fisuri, zgârieturi, imperfecțiuni.
I-au stricat tot farmecul.
Ei bine, așa e Nikki.
O frumoasă sculptură...
... deteriorată...
... astfel că nu vezi asta decât dacă te apropii.
Îmi pierdusem nițel contactul...
dar nu știu ce să zic...
Au loc o grămadă de chestii.
Mă înțelegeți, nu?
- Da, știu. - Bun venit, d-le Alfie.
Salut, Elvis. Nu te superi că mai divaghez și eu...
- O seară plăcută, domnule. - Mulțumesc.
Cum vedeți, flăcăul urcă...
Dar am această prietenă,
care își prelungește șederea.
Exact.
E mai greu să le dai afară decât să le bagi înăuntru.
N-o să ghiciți la cine am venit acum.
Nici mie nu mi-ar fi venit a crede acum câteva săptămâni.
De ce nu ești cinstit,
și să-i spui amicei tale că hotelul are acum altă conducere,
și că trebuie să evacueze locul. Știi ce vreau să spun.
Chimonoul ăla
face minuni pentru decolteul tău.
- Cuvânt mare. - Și decolteul e mare.
Hai să bem ceva, și-mi povestești și restul problemelor.
... În loc să le ascult eu pe-ale ei... Asta da schimbare.
Pentru cineva atât de tânără, ești incredibil de înțeleaptă.
Un admirator secret?
Ca mulți alții.
Nu te vei gândi niciodată să dăruiești flori unei femei, așa e, Alfie?
N-ar face decât să le încurajeze.
O să torn băutura aia.
Care e otrava ta?
Un deget de whisky. Midleton Rare, dacă ai.
Îmi place să arunc cu denumiri din astea exotice,
să vadă că nu e singura care a umblat prin lumea bună.
De ce să nu bem un absint?
Sclipitor.
- Habar n-am de ce vorbește. - Ai mai băut absint?
Nu de curând. Ce era ăsta?
Vraja verde, drogul lichid al impresioniștilor francezi.
Și ți-am luat gustările acelea cu ou care-ți plac atât de mult.
I-am spus doar o dată ce-mi place și apoi m-am trezit
că îmi sunt aduse pe un platou de argint.
Perfect, nu?
Exact ce-mi doresc și eu într-o bună zi.
Elegantă de bun gust cu puțin stil.
E pasionată de modă.
Nu trebuie să-i spui care pantofi se asortează cu rochia.
Are propria companie de cosmetice.
Imperiu, de fapt.
A început cu tratamente faciale la un salon.
A luat niște nămol, l-a amestecat cu aromă de papaya,
l-a scos pe piață și s-a ales cu toate astea.
Chestia asta e tare ilegală.
L-am trecut prin contrabandă din Praga
în sticle de Listerine.
M-am uitat pe planul tău de afacere.
- Și? - Sunt impresionată.
- Pari surprinsă. - Deloc.
Pentru că sub toată această bravadă
bate inima unui tip care e mai deștept decât se crede,
și nici pe departe așa înfumurat cum ar vrea să-l creadă lumea.
Pe ce se bazează asta?
Această introspecție a personalității mele?
Trebuie s-o ai ca s-o cunoști.
Ce e?
Mă întrebam dacă nu există un artist în tatuaje
care să schimbe "Pablo" în "Alfie."
Pentru dibacii artiști de tatuaje.
Iisuse.
M-a încălzit imediat ce s-a dus în jos.
Asta-i treaba mea.
Știi ce se spune.
Ce se spune?
Absintul face inima să devină drăgăstoasă.
Grozav.
Fiți atenți aici...
Uitați-vă la dimensiunile căzii de baie.
A avut doi soți, amândoi au dat colțul,
și am senzația că aici s-a produs o crimă.
Hai, iubitule, să ne udăm.
Dacă o ține așa
o să modificăm tatuajul acela mai curând decât crede.
Mai țineți minte cum micul Alfred a primit ce și-a dorit de Crăciun?
Aveți grijă ce vă doriți.
Mai e ceva.
Ai ațipit?
Da.
Am încercat să te aștept.
- Întâlnirea a ținut până târziu, nu? - Foarte, sunt frânt.
Și ud.
Dar...
... aș dori să avem o mică discuție, Nikki.
Bine.
Sigur.
De ce să nu discutăm la o mică gustare de noapte.
Am făcut friptură de vită și budincă Yorkshire.
Asta era preferata ta când erai mic, nu?
Și privește cum arată locul ăsta, te rog.
- Fetița ta a muncit pe brânci. - Am remarcat, e sclipitor.
E chiar grozav.
- Nik... - Alfie, m-am gândit.
Vrei să te uiți la cartofiorii ăștia?
Știu că am fost capricioasă în ultima vreme.
Cred că am sentimentul că locul meu nu e aici...
... și nu mi se acordă încredere.
Ca să terminăm odată...
O să mă străduiesc mai mult.
Promit.
O să-mi iau medicamentele cu sfințenie pe viitor.
Iar totul o să fie numai lapte și miere.
Sună bine? Scumpule?
Vino și așează-te. Festinul te așteaptă.
Am mâncat deja, Nik.
Desigur.
Nu-i nimic, o să le mâncam mâine.
Friptura o putem servi rece mâine spre prânz.
Ce s-a întâmplat, Alfie?
Nimic...
Am multe pe cap și...
-... mă simt puțin cam... - Cum?
Rece, distant, îndepărtat, cum?
Nik, asta e pierdere de vreme.
Totul s-a petrecut atât de ușor.
- Nu prea mă pricep la asemenea lucruri. - Care lucruri?
Eu...
Nu știu cum să-ți spun mai bine.
Ba cred că știi, Alfie.
Ai experientă multă în despărțirea de fete.
Fii fără grijă.
Sunt plecată deja.
Ciudat.
Chiar și atunci când știi că se va termina..
... atunci când se întâmplă...
... mereu ai parte de inevitabilul regret.
Oare am procedat bine?
Trebuie să recunosc...
... că îmi lipsește compania ei.
Nikki îți tăia răsuflarea.
Dar cum spunea mătușa mea Gladys cea urâtă,
"Frumusețea nu-i totul."
Credeam că astea erau numai tâmpenii,
dar mai târziu m-am gândit...
... că poate bătrâna cotoroanță avea dreptate.
Julie?
Alfie, bună.
Ce surpriză.
- Nu ne-am mai văzut de... - Da.
Arăți... uimitor.
Mulțumesc și tu arăți bine
Tocmai am scăpat de o răceală.
- Dar altfel ești bine? - Sunt bine, eu sunt mereu bine.
Mă bucur să te văd.
Și eu.
Știi, totul a fost...
Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat între noi.
Și-mi pare rău de cum s-a terminat totul.
N-a fost bine.
Mi-a părut rău că nu l-am mai văzut pe Max și pe tine.
- Viața își urmează cursul. - Bine.
Știi...
... mă întrebam...
Poate că noi...
Știi că eu nu pot promite nimic.
Dar dacă vrei, dacă îți place,
poate ne mai putem vedea.
Eu n-am nimic împotrivă.
Ar fi mai mult decât bine, ar fi grozav.
- Alfie, eu... - Da?
El este Adam.
Salut, Ce mai faci?
- Ce mai faci, Adam..? - Binișor.
- Adam. - Da.
Am fost grozav să te întâlnesc.
- Arăți fantastic. - Mulțumesc.
Cât e ceasul? Trebuie să plec.
Am întârziat la o întâlnire. Mi-a părut bine, Adam.
Julie?
- Ce mai face Max? - Chiar bine.
O să-l saluți din partea mea?
- Sigur. - Sau nu.
Cu bine.
Hello.
Domnule Wing, totul e bine?
D-le Wing.
De ce plângeți?
Nu plâng, pleacă.
- Sunteți sigur? - Sunt bine. Ieși afară, Alfie.
Îmi pare rău, voiam să împrumut o mașină.
Ea părăsit la mine.
Poftim?
Blossom m-a părăsit.
Blossom? Așa o cheamă?
Cu ce-am greșit, Alfie? Că am iubit-o?
Amice, poți s-o aduci înapoi.
Uimește-o. Trimite-i flori și bomboane.
Scrie-i o poezie.
- Tu așa faci? - Nu, eu n-am făcut asta,
dar ar putea fi o soluție.
Ce rimează cu Blossom?
Eu aș încerca "awesome."
Bine.
Nu încetezi să uimești.
Bună.
Și mie-mi pare bine să te revăd, Lon.
Trebuia să fi sunat... Bună, Sam.
Asta ar fi însemnat un plan.
Îmi pare rău, eu doar...
E frumos.
Ascultă, Lonette...
E foarte stânjenitor, știu. Pentru că...
Nu trebuie să vorbești în șoaptă. Marlon nu e aici.
Mi-ați lipsit, amândoi.
Și mă întrebam, poate...
Poate noi doi am putea uita totul,
să ne prefacem că n-a fost nimic și apoi să merge mai departe..
Eu...
Știi, Alfie...
... nu-i o idee bună că ai trecut pe-aici.
Voi doi parcă n-aveați copil.
Tu chiar ai avut un copil.
Nu, ai avut dreptate prima dată.
Gândindu-mă la acea zi de la clinică, îmi amintesc
că încercam să privesc în ochii lui Lon, ca să înțeleg
prin ce trecea și cum ea îmi evita privirea.
Și cred că atunci am știut.
Dar n-am vrut s-o recunosc.
Clasic...
... n-am spus nimic.
Am știut că exista șansa ca copilul
să fie al lui Marlon.
Cel puțin, am sperat.
Asta înseamnă mult...
... și pentru mine, Lon.
Și Marlon a rămas.
Pentru moment.
Pot face și eu ceva?
Ce vrei să faci, Alfie?
Salut.
Să știi, eu niciodată...
- Niciodată n-am vrut să... - N-ai vrut să faci rău nimănui.
Dar ai făcut, Alfie.
Simțeam nevoia unui prieten cu care să vorbesc.
Problema era că se cam împuținaseră.
Îmi amintesc că eram în mașină și... m-am oprit.
Și am plâns.
- Ai plâns din cauza copilului? - Nu știu exact.
Poate din cauza lui.
Dar mai degrabă din cauza mea.
Și a lui Marlon.
Nimeni nu m-a privit în acest fel înainte.
Și crede-mă, am încasat niște priviri care ucideau.
A rămas cu Lonette. Eu, niciodată...
Nu știi ce înseamnă asta până nu iubești pe cineva.
Și, acum?
Ai de gând să te strecori în situația asta?
Nu.
Ai făcut singurul lucru posibil. Te-ai purtat ca un gentleman.
De asta n-am mai fost acuzat până acum.
Nu fi așa constipat. Te-ai purtat și ca un egoist,
un mârșav, un ticălos de cea mai joasă speță.
Data viitoare, gândește înainte să deschizi fermoarul.
E în regulă. Ai feștelit-o.
Deci, ce-ai de gând să faci?
Să te arunci de pe un pod?
Întrebarea e...
... ce se va întâmpla cu restul vieții tale?
Aș minți dacă n-aș recunoaște că evenimentele din ultimele săptămâni
mi-au cam venit de hac.
Gata, gata...
Salutare.
Cu ce vă putem fi de folos?
- Cât costă astea? - 5.50.
Va trebui să le puneți în apă imediat.
Bine, pe astea le vreau.
M-am răzgândit.
De fapt, e o chestie mai specială.
- Cu ce ocazie? - Poftim?
- Cerere în căsătorie? - Nu, nu.
Aș vrea să împing o relație ceva mai departe,
să-i dau o turnură, ceva în genul ăsta.
Am înțeles. Chestiune de obligație.
Spune-mi cum e doamna, sau domnul,
și vom găsi buchetul potrivit.
Doamna e...
Îi plac aventurile.
- Frivole. - Și foarte sexy.
mă gândesc la Dolce Vita.
Puțin răutăcioasă, mai ciupește uneori...
Avalanche, cu puțin...
din "mio amore".
Și peste toate astea...
E tare dulce.
Liz?
- Alo? - Eu sunt, iubito.
Nu mă așteptam să te văd. Credeam că ești la muncă.
S-a anulat o comandă, așa că mi-am luat liber.
M-am gândit să ne trezim devreme, plecăm din oraș,
mergem undeva la țară și vedem dacă putem sta
- la acel B&B de care vorbeai. - Mi-ar plăcea, dar nu pot.
Mâine la micul dejun discut cu investitorii.
- Ce zici să mergem în weekend? - Magnific, e mult mai bine.
M-am gândit să-ți iau...
Dumnezeule.
Nu se poate... Alfie...
- Ce gest drăguț. - Milady.
Nu e un buchet obișnuit. Eu am ales, fiecare fir.
- Văd asta. - Și se pare că am și fler
la aranjamentul floral.
Sunt impresionată.
- M-ai dat pe spate. - Misiune îndeplinită.
Îmi place să te surprind.
Ai reușit cu siguranță.
Bine, atunci. Eu plec, mâine te scoli devreme.
- Ne vedem mâine seară? - Da.
Când vorbim, ar fi niște lucruri..
Niște lucruri pe care aș dori să le discutăm.
Ce anume, dragule?
Voi aștepta momentul perfect, doar atâta îți spun.
Te sun dimineață.
Alfie, mulțumesc pentru flori. Mi-au bucurat seara.
Serios?
În cazul ăsta, poate am să rămân.
Nu vreau să...
Nu-i o idee prea bună.
Ai un bărbat acolo, așa-i?
Doamne...
Pleacă.
Nu face asta.
Ce are el?
- Mai bun decât bine? - Alfie, te rog.
Spune-mi, te rog...
Serios, vreau să știu. Ce are, spune-mi.
Vreau să știu ce are. Te rog să-mi spui.
Haide, spune-mi.
Spune-mi, haide.
Ce are el mai bun ca mine?!
E mai tânăr decât tine.
"E ai tânăr ca tine."
Trebuie să recunosc, nu m-am așteptat la asta.
M-a prins cu garda jos.
N-ați fi bănuit asta, nu?
După cum v-ați dat seama, mă pricep să-mi ascund sentimentele.
Vedeți, problema cu sentimentele astea
e că se strecoară încet și te prind când nu te-aștepți.
Înțelegeți ce vreau să spun?
Da.
Cum e și cu Liz.
Cine ar fi crezut că din toate femeile...
... cea cu care am lăsat garda jos, o să-mi aplice lovitura fatală.
Ironic.
Calendarul cuvintelor.
Dorie.
- Bună. - Bună, Alfie.
- Nu te-am văzut de-un secol. - Pentru că n-ai mai sunat.
Știu. Lucrurile au fost cam...
Nu-mi mai explica nimic. Nu mai am nevoie de scuze.
Știi ceva? Aș vrea să explic.
Ce? Că te-ai gândit la mine?
A apărut cineva mai simpatic? N-am nevoie să aud, Alfie.
- Ascultă, Dorie... - Serios.
Ascultă, Dorie...
Ce s-a întâmplat cu mine e...
Nu știu...
Când totul devine prea... nu apropiat, dar oarecum,
încep să mă simt... nu încolțit,
nu prins, dar ceva de genul ăsta.
Iar eu...
Înțelegi ce vreau să spun?
Asta are vreun sens?
Probabil că are sens pentru tine mai mult decât pentru mine.
Da, corect.
Trebuie să plec. O să mă aștepte.
Dorie.
Îmi pare rău.
Succes, Alfie.
Le-am avertizat pe toate de la început.
Mereu am spus ceva de genul
"Trebuie să te sfătuiesc,
Sunt marcat de un avertisment invizibil.
N-am să mă oblig. N-am să mă căsătoresc."
În ciuda eforturilor mele, încep să simt mici fisuri
în falsa mea concluzie.
Când privesc înapoi către viața mea,
la toate femeile pe care le-am cunoscut...
... nu pot să nu mă gândesc...
... la câte au făcut ele pentru mine...
... și la cât de puțin am făcut eu pentru ele.
Cum au avut grijă de mine, cum le-a păsat de mine...
... iar eu le-am răspuns fără să le returnez favoarea.
Da.
Credeam că făceam o bună afacere.
Și ce-am obținut?
Serios?
Niște bani de buzunar.
Niște țoale. O mașină la dispoziție.
Și sunt singur.
Nu-s legat de nimic. Liber ca pasărea.
Nu depind de nimeni.
Nimeni nu depinde de mine.
Viața mea îmi aparține.
Dar nu am pace sufletească.
Și dacă nu ai asta, n-ai nimic.
Prin urmare...
Prin urmare, care-i răspunsul? Asta mă tot întreb.
Despre ce e vorba?
Înțelegeți ce vreau să spun?